DANSK-NORSK+UNION

=Sammendrag= Norge fortsatte å eksistere som eget rike etter 1537 selv om den danske adelen hadde vedtatt at landet skulle være en del av Danmark. Norsk talemål og norske skikker levde videre, men det var kongen i København og det danske riksrådet som hadde makten. Kongen styrte Norge gjennom sine adelige lensherrer. I 1572 utnevnte han lensherren på Akershus til stattholder med plikt til å kontrollere at Norge ble styrt skikkelig. Fogdene hjalp til med å administrere lenene. De krevde skatt av bøndene, og de hadde ansvar for ro og orden. Reformasjonen styrket kongemakten. Den lutherske statskirkeordningen som ble innført, gjorde prestene til kongens lydige redskaper. Dessuten overtok kongen eiendomsretten til den jorda kirken eide, slik at han kom til å eie om lag halvparten av jorda i landet. Kong Kristian 4. satte sitt preg på første halvdel av 1600-tallet. Han var spesielt interessert i de rike naturressursene i Norge, og han besøkte landet en rekke ganger. Han var også opptatt av å sikre Danmark-Norges interesser i nord, og fredstraktaten etter Kalmarkrigen (1611-1613) mot Sverige slo fast at kysten mellom Tysfjord og Varanger var norsk. Men krigslykken snudde for Kristian 4. og sønnen Fredrik 3., og i 1660 var Sverige stormakten i Norden. Da hadde Danmark mistet noen av sine rikeste områder, og kongen hadde ikke lenger en så enerådende stilling i Øresund. Kongen måtte også avstå de norske landskapene Jemtland, Herjedalen og Båhuslen. Krigene mot Sverige førte til at den dansk-norske statsgjelden økte sterkt. Derfor innkalte Fredrik 3. til stendermøte i København høsten 1660. På møtet fikk storborgerne som hadde lånt kongen penger til krigføringen, støtte av prestene og resten av borgerne i kravet om at også adelen burde betale skatt. Da adelen forslo økt skattetrykk også for de to andre stendene, svarte borgere og prester med å tilby kongen arverett til tronen. Fredrik 3. tvang så adelen til å slutte seg til tilbudet om arverett, og stendene gav ham rett til å bestemme styreformen i Danmark-Norge. Dermed tok kongen enevoldsmakt. Fredrik 3. bestemte at staten skulle omorganiseres. Lenene ble erstattet av amt og lensherrene av kongelige amtmenn. I kollegiene i København satt det både adelige og borgerlige medlemmer, og de avgav innstilling til den eneveldige kongen. Men kongen var avhengig av embetsmennene sine. Særlig gjaldt det embetsmenn i Norge fordi veien til København var lang.

HJEM