Den+yngre+Edda

=Den Yngre Edda= Ein av dei mest kjente skriftene frå mellomalderen er //den Yngre Edda//, skreve av Snorre Sturlason rundt år 1220. Boka inneheld nokre gudedikt og også diktspråk og diktkunst, med andre ord, boka er ei lærebok i skaldekunst//. Den Yngre Edda// er delt i tre delar; //Gylvaginning//, //skaldskaparmål// og //Háttatal//. //Gylvaginning//, den første delen i //Den Yngre Edda// er ein introduksjon om dei gamle mytane og den inneheld mytologi og gudedikt. Denne delen av boka er bygd opp som ei forteljing om svenskekongen Gylve, som omgjer seg til ein gamal mann og reiser opp til gudanes Åsgard for og finne ut alt han kan om dei norrøne gudane. Her møter han Odin, som fortel Gylve alt om gudane og Åsgard, om Ragnarok og kva som vil hende vidare etter på. //Gylvaginning// er basert på kvad frå //Den Eldre Edda// men nokre stader kan ein også lese deler som Snorre har skreve sjølv. Andre delen, //Skaldskaparmål//, inneheld forklaringar og informasjon og bruken av skaldedikting. Her fortel Snorre om korleis kvada skal vera bygd opp og om bruken av heiti, som er poetiske ord, brukt i staden for vanlege ord. Eksempel kan vera ”viv” i staden for ”kone” eller ”kjerring”. Andre viktige ting Snorre skriv om i denne delen er bruken av metaforikk, dvs biletbruk, og om kjenningar. Kjenningar er poetiske omskrivingar for og gjera teksten meir poetisk. Eksempel er ”apostlanes hestar” i staden for å skrive ”beina”. Tredje og siste delen av //Den Yngre Edda// er //Háttatal//, og den tek for seg ei rekke vidare forklaringar på skaldekvad og også diktet //Háttatal//. I diktet tek Snorre i bruk alle verkemiddela han har skreve om i //Skaldskaparmål.// På grunn av dette har verset stor variasjon, og Snorre har mellom anna bruka over 100 bokstavrim.

”Den yngre Edda” er en lærebok som inneholder lange historier, spådommer og leveregler. Hovedtemaet er skaldskap og mytologi, og alle er skrevet på vers. Versene er fulle av myter og sagn, og handlingen er ikke knyttet til noe bestemt tidsrom. Forfatteren er ukjent, og i årevis har versene blitt overført muntlig fra generasjon til generasjon. Senere, rundt år 1220, ble de skrevet ned av islendingen Snorre Sturlason. En av de største grunnene til at Sturlason skrev disse versene, var fordi han ville bevare datidens islandske kultur. I starten av boka finner vi en innledning der skapelsen av verden, røttene til den hedenske religionen og de gamle gudene, også kalt æser, blir beskrevet. Etter dette er ”Den yngre Edda” delt inn i tre hoveddeler, ”Gylvaginning”, ”Skaldskaparmàl” og ”Hàttatal”. Den første delen forteller om gamle gudedikt, mens de to andre delene dreier seg om heltedikt, diktspråk og diktformer. Det finnes to ulike dikttyper i ”Den yngre Edda”, gudedikt og heltedikt. Gudediktene handler, naturlig nok, om de norrøne gudene, mens heltedikt er episke dikt som gjerne omfatter fortellinger om en helts liv. De mest kjente gudediktene er ”Voluspå”, som beskriver verden og menneskenes opphav, og ”Håvamål”, som er regler for livsførsel og skikk og bruk. Et annet gudedikt som mange har hørt om er ”Trymskvadet”, der vi blir kjent med jotnenes tyveri av Tors hammer. ”Oterbota” er et kjent heltedikt fra ”Den yngre Edda”, som handler om Odin, Loke og Hønes reise ut i verden. TILBAKE HJEM