Det+osmanske+riket

Det osmanske riket //Av Kaja B. Skoftedalen//

Det osmanske riket var en stormakt som hadde veldig mye makt i området rundt Sørøst Europa og deler av Asia i fra begynnelsen av 1300-tallet til begynnelsen av 1900-tallet. Stormakta utvida gradvis kontrollen sin over større landområder. Rikets opprinnelse var i Anatolia, som i dag utgjør mesteparten av dagens Tyrkia. Grunnleggeren av riket var lederen av en uavhengig stammegruppe i det Nordvestlige Anatolia og het Osman I. Osman I og sønnen hans, Orhan, som tok tittelen sultan, gjorde stadige erobringer som utvikla den osmanske stammeføderasjonen til å bli en solid statsstruktur i løpet av 1300-tallet. Sultanene av riket brukte svært fryktede soldater som de rusta godt opp med våpen, så de blei et elitekorps. Soldatene var kristne menn fra Balkan som hadde konvertert til islam. De blei kalt janitsjarene. Ekspansjonen hadde liten utvikling i perioden ca 1400- ca 1420 på omorganisering av staten. Men i 1422 begynte beleiringen av Konstantinopel under ledelse av Murat II, som hadde underlagt seg hele Anatolia. Det var på dette tidspunktet den store ekspansjonen virkelig kom i gang. I 1444 slo Murat det alle siste kristne korstoget ved et sted som het Varna. Da Mehmet II klarte å erobre Konstantinopel i 1453 klarte han å gjøre slutt på det bysantinske riket. Mange kirker blei gjort om til moskeer, og han bygde Topkapi-palasset, der sultanene bodde. Man kan godt si at sultanene levde gode liv i palasset. Du har sikkert hørt om et harem, der sultanens konkubiner (kvinner han levde i utenomekteskapelig samliv med), alle tjenestepikene som oppvartet konkubinene bodde. Haremet var avstengt fra omverdenen og bevoktet av evnukker (kastrerte menn). Der kunne sultanen oppholde seg og kose seg alt han ville. Dessverre er dette en av de største grunnene til at mange av sultanene var blinde for virkeligheten og av og til psykisk forstyrret når de til slutt kom til makta.

Mehmet II unngikk indre uro i riket ved å la alle kristne og jøder ha sin religiøse og kulturelle frihet så lenge de betalte koppskatten sin (en fast skatt som alle måtte betale uansett inntekt). Derfor hadde han mulighet til å la troppene sine storme Serbia, Bosnia og Albania, og okkupere de siste kristne territoriene på Peloponnes i 1458-62.

Etterfølgeren til Mehmet II var Selim I, og det var han som gjorde Osmanriket til en verdensmakt. De var under hans regjeringstid at riket var på høyden både politisk og kulturelt. Han fordobla Osmanrikets utstrekning ved å underlegge seg Kurdistan, Azerbajdsjan, og Øst-Anatolia. Dermed hadde han fått kontroll over alle handelsveiene til Persia. Han erobret også Egypt i 1517, avsatte straks kalifen i Kairo og tok tittelen selv. En kalif er et overhode i den islamske religionen. Han er den åndelig, religiøse, politiske og militære lederen, og ”kan på en måte oppfattes som en slags islamsk pave”1. Selim I innførte en praksis, for å sikre sultanens makt mot indre rivaler og for å unngå krangling og kamp om tronfølgingen, som gikk ut på at en sultan myrdet alle brødrene sine når han overtok tronen.

Midten av 1500-tallet var en periode med udugelige sultaner som ikke blir nevnt i historiebøker. Sultanene interesserte seg lik null for politiske saker, og hengav seg til den enorme luksusen de hadde tilgang til. Heldigvis for dem, så hadde de flinke støttespillere bak dem som ble kalt storvesirer. De fikk nå mer makt enn før, og det var så å si storvesirene som styrte riket i denne perioden. Ekspansjonen utviklet seg videre, men på slutten av 1500-tallet utviklet det seg uro og indre konflikter. Det var opprør i Anatolia og Kurdistan, med Janitsjarene i spissen. Janitsjarene var blitt en mektig stat i staten, men i 1622 etter et drap på sultan Osman II, blei makta deres brutt av Osman II bror, Murat IV, som gav dem barbariske og rituelle avstraffelser. Han klarte å knuse opprørerne i Syria, og også gjenerobre Bagdad som var blitt overtatt av safavidene. I storvesirenes periode fortsatte ekspansjonen ytterligere, men Osmanriket prøvde seg på å erobre deler av Russland og Østerrike, men blei slått tilbake. Deretter erobret Russland territorier og ble den nye dominerende makten i svartehavs-regionen. En fredsavtale blei framhandlet i Passarowitz og i perioden 1718 til 1730 ble kalt Tulipanperioden fordi osmanene fikk økt interesse for den europeiske barokkulturen, og Vesten viste det samme for Orienten. I denne perioden skjedde det en sterk oppblomstring av tyrkisk kunst og kultur. //__Kilder:__// Verdens historie – Dr. Klaus Berndl, Markus Hattstein, Arthur Knebel & Herrman-Josef Udelhoven, Spektrum forlag, 2006 Wikipedia – Det osmanske riket http://no.wikipedia.org/wiki/Det_osmanske_riket Wikipedia – Evnukk http://no.wikipedia.org/wiki/Evnukk Wikipedia – Konkubinat http://no.wikipedia.org/wiki/Konkubine Wikipedia – Kalif http://no.wikipedia.org/wiki/Kalif Bilde: Wikipedia – Det osmanske riket http://no.wikipedia.org/wiki/Bilde:OttomanEmpireIn1683.png Henvisninger: 1. http://no.wikipedia.org/wiki/Kalif

Dei som etablerte dette riket kom frå ein klan som kalla seg oghuz- tyrkarar, og etterkommarar av desse danna det osmanske dynastiet. Osman I. vart grunnleggjaren av dette imperiet, og sultan Mehmet II erobra Konstantinopel, Istanbul i dag, i1453. Han erobra Konstantinopel frå det Bysantinske riket og gjorde det til hovudstad. Etter erobringa av Konstantinopel, blei riket sentrum i den islamske verda, spesielt etter at sultanen overtok tittelen som kalif i 1517. Oppløysinga av riket skjedde då under fyrste verdskrig. Dei allierte og arabiske opprørarar nedkjempa tyrkarane i Midtausten. Det osmanske riket fall fyrst mot slutten av krigen. Restane vart fordelte mellom dei allierte, og seinare vart fleire statar, for eksempel Tyrkia, oppretta. Dei siste medlemene av det osmanske dynastiet blei då nekta adgang til Anatolia. Kjelder: [|www.wikipedia.no/detosmanskeriket] ||
 * Det Osmanske riket var eit keisarrike som på toppen av si storleikstid på 1600-talet, rådde over Anatolia, Midtausten, delar av Nord- Afrika og store delar av Kaukasus og søraust Europa. Hovudsetet låg i det som me kallar Tyrkia i dag. Sjølve riket var ein del av det mongolske riket, men Osman I. erklæra uavhengighet i 1299. Keisarriket vara frå 1299 til 1922. Store delar av området dei hadde under seg vart styrt av ei sentralregjering.

TILBAKE